--- Naapurini Totoro --- Lähdetään kävelylle! Oloni on niin hyvä!
Rakastan kävelemistä!
Lähdetään nyt!
Rinteissä, kaduilla, tunneleissa, ihanalla nurmella...
Japanilaisilla silloilla ja sorateillä...
Pilvisinä päivinä, alas viettävillä kaduilla...
Lähdetään kävelylle! Oloni on niin hyvä!
Rakastan kävelemistä!
Lähdetään nyt!
Ketut... ja mäyrätkin... tulkaa ulos!
Juostaan kilpaa metsään
Minulla on niin monta ystävää! Olen niin iloinen!
Isä, haluatko karamellin? - Voi kiitos.
Väsyttääkö? - Ei.
Vielä vähän aikaa.
Mei! Piiloon!
Ei se ollut poliisi. Hei!
Eivätkö talon omistajat ole täällä?
Ai, kiitos!
Olen Kusakabe! Olemme juuri muuttamassa tänne!
Hauska tavata.
Kiitos, että vahditte paikkoja.
Kiitoksia.
Olemme perillä!
Odota!
Mei, täällä on silta. - Silta... ?
Kaloja! Katso, taas vilahti!
Pidättekö siitä?
Isä, se on mahtava! Puutunneli!
Onko se tuo talo?
Pitäkää kiirettä!
Se huojuu! - Huojuu?
Se näyttää kummitustalolta. - Kummitus?
Se on laho.
Se sortuu!
Mei! Katso!
Tuolla!
Se on valtava!
Isä, mikä tuo puu on?
Ai, tuo on kamferipuu.
Kamferipuu... - Kamferipuu!
Hei!!
Tammenterho!
Anna kun katson!
Ai! Toinenkin!
Löysin yhden!
Hei, hei! Liukuovia ei pitäisi avata!
Tammenterho! - Terhoja tippuu huoneeseen.
Se putosi ylhäältä!
Sittenhän siellä on oravia! - Oravia!
Tai sitten tammenterhoista pitäviä hiiriä.
Mitä? - Haluan oravia!
Minne tämä laitetaan? - Tänne. Avaan sen heti.
Satsuki! Avaa keittiön takaovi. - Hyvä on!
Tunnistat sen kyllä. - Niin.
Seuraa minua.
Odota!
Tule nyt! Vauhtia!
Mennään...
Kylpyhuone? - Niin.
Ne eivät ole täällä
Se on kylpyhuone.
Isä, täällä on jotain. - Oravia?
En tiedä. Ei ainakaan torakoita tai hiiriä. Se oli täynnä mustia otuksia.
No?
Ne ovat Nokisia. - Aivan kuin kuvakirjoissa?
Aivan. Miksipä eivät aaveetkin tulisi esiin näin kauniilla ilmalla.
Kun menet yht'äkkiä valoistasta paikasta pimeään,
etkä hetkeen näe mitään, Nokiset tulevat esiin.
Ymmärrän... NOKISET, TULKAA ESIIN!
TULKAA ESIIN, TAI NYPIMME TEILTÄ SILMÄT PÄÄSTÄ!
No niin! Töitä!
Missähän ihmeessä portaat yläkertaan ovat?
Häh?
Etsi sinä portaat ja avaa yläkerran ikkunat.
Joo!! - Hei! Minä myös.
Kylpyhuone!
No?
Tuoko? - Tuoko?
Katso! - Katso!
No? -No?
Ei täällä? -Ei täällä?
Mei, löysin ne.
Pimeää, eikö vain... - Nokiset.
Tammenterho?
NOKISET, TULKAA ESIIN!!
Nokiset... oletteko täällä... ?
Isä, talossa on sittenkin jotain!
Hienoa. Pienestä asti olen haaveillut asuvani joskus kummitustalossa.
Voi ei!
Sain sen! Sisko!
Mei...
Menevä pakkaus, vai mitä?
Naapurin isoäiti on pitänyt huolta talosta. Hän tuli auttamaan meitä.
Olen Satsuki, ja tämä on pikkusisareni Mei. Hyvää iltapäivää.
No hyvää iltapäivää. Hän on nokkela tyttö.
Jos teillä on näin kiire, niin talo tarvitsee vain vähän kunnostusta.
Tämä on enemmän kuin tarpeeksi...
Tähän aikaan vuodesta riisipelloilla on kiirettä, mutta olen ehtinyt siivoamaan silloin tällöin.
Mei, kätesi ovat mustat. Mitä tapahtui? - Nokinen pääsi karkuun.
Hei! Jalkasi!
Minunkin jalkani ovat mustat!
No niin, no niin... Katsotaanpa...
Hmm... Susuwatarit ovat kai tulleet esiin.
Susuwatarit? Ovatko 'Susuwatarit' tällaisia? Rapistelevia, liikkuvia juttuja?
Ovat! Juoksentelevat vanhoissa, tyhjissä taloissa, peittävät paikat pölyllä ja noella.
Näin niitä pienenä. Tekin kai näitte niitä.
Ovatko ne aaveita?
No... jos ovat, niin eivät kovin pelottavia sellaisia.
Jos hymyilet, niin ne eivät tee vahinkoa. Katoavat ennen kuin huomaatkaan.
Juuri nyt muuton äänet häiritsevät niitä ullakolla, vai mitä?
Mei, ne pakenevat. - Harmi.
Mitä teet, jos ne tulevat esiin NÄIN...?
En kyllä pelkää!
No en sitten tule pimeällä seuraksesi kylpyhuoneeseen.
Siivotaan nyt. Hakisitko vettä joesta?
Joesta? - Minäkin menen!
Mei, odota siinä.
Saitko kalan?
Isoäiti! Vettä tulee!
Pumppaa, kunnes vesi on kylmää.
Hyvä on!
Oi... Etkö sinä ole... Mitä sinä haluat?
Äidiltä... isoäidille...
Mitä?
Odota! Mitä tämä on?
Onko se Kanta?
Hei! Asutte kummitustalossa!
Kanta!
Niin, tämä tuo mieleeni paljon muistoja.
Vihaan poikia! Mutta pidän muusta perheestäsi paljon, isoäiti!
Ottakaa lisää.
Kiitos avustanne!
Kiitoksia paljon!
Hei hei!
Isä, tämä talo sortuu koska se huojuu.
Se olisi kyllä ongelma, nyt kun juuri muutimme tähän.
Yrittäkää nauraa. Ne pakenevat kyllä. Se pelottaa niitä.
Ei minua pelota.
EI PELOTA!
Yy! Kaa! Yy! Kaa! Yy! Kaa!
Noin juuri! Kaikki peliin! Lujempaa!
Hienoa! Pyykit ovat valmiit!
Mennään!
Isoäiti...!
Iltapäivää.
Näytätte työskentelevän ahkerasti! - Minne olette menossa?
Menemme katsomaan äitiä.
Sepä mukavaa. Viekää terveisiä.
Hyvä on!
Aah! Tänne päin!
Hyvää iltapäivää. - Tulkaa sisään.
Äiti!
Mei. Mukavaa, että tulit katsomaan minua.
Isä eksyi. - Niinkö?
Hei! - Tänään on riisinistutuspyhä.
Isä juttelee lääkärin kanssa. - Mukavaa, että tulitte kaikki.
Mitä pidätte uudesta kodista? Joko kotiuduitte?
Oi! Kummitustalo? - Äiti, pidätkö kummitustaloista?
Tietysti. Haluan pian pois sairaalasta, että voin tavata aaveen.
Hienoa, vai mitä, Mei? - Joo.
Hän murehti, että "jospa äiti ei pidä niistä".
Entä sinä ja Mei? - Rakastamme sitä!
En pelkää ollenkaan.
Sinäkö laitoit Mein tukan, Satsuki? - Niin.
Hyvin tehty. Pidäthän siitä, Mei? - Pidän, mutta Satsuki suuttuu koko ajan.
Koska hän ei osaa käyttäytyä.
Satsuki, tule tänne. Tukkasihan on lyhyt.
Pidän siitä tällaisena. - Minä myös! Minä myös!
Odota vuoroasi!
Aivan kuin minulla pienenä.
Kun kasvan isoksi, tukkani on samanlainen kuin sinulla!
Luultavasti. Olet perinyt sen minulta.
Äiti näytti hyväkuntoiselta, vai mitä?
Niin. Lääkäri sanoi, että hän pääsee sairaalasta pian.
Pian? Huomenna? - Mei alkoi taas hokea tuota.
Eikö huomenna ole aika paljon pyydetty?
Äiti lupasi, että voin nukkua hänen vieressään!
Sinähän olet nukkunut yksin siitä asti kun kasvoit isoksi.
Ei se haittaa jos se on äiti.
Isä! On aamu.
Ylös siitä!
Anteeksi, nukuin taas pommiin. - Tarvitsen eväät mukaan.
Oi voi! Unohdin aivan.
Ei se mitään! Minä teen eväät kaikille.
Se palaa! - Odota!
Tämä on Mein.
Minun!
Mei, istu alas syömään. - Tässä.
Paketoi se itse.
Satsuki-chan!
Voi ei! TULOSSA!
Joko ehdit ystävystyä?
Sanoi sinua "Satsuki-chaniksi?"
Niin! Se on Mi-chan.
Olipas hyvää.
Nähdään!
Nähdään.
Huomenta! - Huomenta. Pidetään kiirettä!
Isä! Näytänkö isosiskolta?
Näytät. Mihin viet evääsi? - Tuonne vain hetkeksi.
Isä! Joko saa syödä?- Mitä? Nytkö jo?
Isä on kukkakauppias!
Nuijapäitä!
Häh? Se on pohjaton!
Löysin yhden!
Kuka sinä olet? Nokinen?
Totoro! Sanot olevasi Totoro, vai mitä?
Olet siis Totoro.
Totoro...
Nähdään myöhemmin! - Hei hei!
Olen kotona.
Tervetuloa. Onko jo noin myöhäistä. - Missä Mei on? Menen Mi-chanin luo!
En ole syönyt vielä. Eikö Mei ole pihalla leikkimässä?
Mei!
Isä! Löysin Mein hatun!
Mei! Mei!
Mei! HERÄÄ JO!
Sinun ei pitäisi nukkua tällaisessa paikassa!
Missä Totoro on? - Totoro?
Häh...
Näitkö unta? - Löysin Totoron.
"Totoro?" Tarkoitatko "peikko", niinkuin lastenkirjoissa?
Ei! Totoro! Niin hän sanoi. Karvainen, ja tällainen suu.
Yksi tällainen, yksi tällainen, ja yksi tällainen ISO nukkumassa!
Löysinpäs teidät. Mahtavaa. Aivan kuin salainen tukikohta!
Isä, Mei sanoo tavanneensa Totoron täällä.
Totoron? - Tätä tietä.
Hei, odottakaa...
Häh?
Täälläkö? - Ei... se vei suuren puun luo.
Mutta ei siellä ollut muita polkuja.
Hei! Mei! Tule takaisin! Mei!
Se on totta. Siellä oli Totoro. En minä valehtele.
Mei... - Ei se ole valetta.
Mei, emme me väitä sinun valehtelevan.
Tapasit tämän metsän valtiaan. Se on todella onnekas tapaus.
Mutta häntä ei voi aina löytää.
No, voimmehan silti mennä tervehtimään häntä.
Tervehtimään? - Metsään...
Mei, sinusta on tullut painava. - Isä, tuo kamferipuu...
Se on suuri, vai mitä?
Tuo se on!
Se puu? - Niin.
Isä! Kiirehdi!
Kolo on kadonnut. - Täälläkö se on?
Niin...
Hän sanoo että kolo on kadonnut. - No häntähän ei voi aina tavata.
Voiko hänet tavata uudelleen? Minäkin haluan!
Tapaatkin, jos olet onnekas...
Eikö ole hieno puu.
Se on varmaankin seissyt tässä todella kauan.
Kauan, kauan sitten puut ja ihmiset olivat ystäviä.
Pidän talosta paljon tämän puun ansiosta.
Äitinnekin varmasti rakastaa sitä.
No, kiitetään ja palataan kotiin. Et ole vielä syönyt.
Ai niin! Lupasin mennä Mi-chanin luo! - Minäkin tulen.
HUOMIO!!
Mei on jo teidät tavannut! Mekin tekisimme mielellämme tuttavuutta kanssanne.
Hauska tavata.
Juostaan kilpaa kotiin! - Äh! Epäreilua!
Odottakaa!
Kiirehdi! - Odottakaa!
Tänään minulla on hyviä uutisia.
Mei tapasi Totoro-hengen.
Toivottavasti minäkin saan tavata hänet...
Kanta! Kiirehdi, tai myöhästyt.
Hyvä on.
Mei!
Opettaja! - Niin, Satsuki?
Öh, pikkusisareni...
Isoäiti! Mei...
Olen pahoillani! Mutta hän halusi "isosiskon luo."
Mutta... Mei, tänään isän täytyi mennä yliopistolle...
...etkö luvannutkin odottaa kiltisti?
Koulua on vielä kaksi tuntia ja isoäidillä on kiire...
Hän on ollut kiltisti, etkö olekin?
Isoäiti, käyn puhumassa opettajalle.
Satsukin sisarta hermostuttaa, koska hänen äitinsä on sairaalassa.
Voitte kaikki olla hänen ystäviään, vai mitä?
Kyllä!
Mikä tuo on? - Se on Totoro!
Shh! Käyttäydy kunnolla!
Juu!
Hei hei! Nähdään!
Käykää kerhotalollamme. - Toki, kerron opettajalle.
Nähdään taas. - Hei hei...!
Kiirehdi, kohta alkaa sataa. - Hyvä on.
Sataa kaatamalla!
En itke. Eikö ole hienoa? - On.
Mutta olemme pulassa...
Jizo-sama, saammehan olla sateensuojassa hetken aikaa.
Mutta...
Sisko! Eikö ollutkin kilttiä? - Niin...
Sateenvarjossa on reikä!
Niin...
Isähän ei ottanut varjoaan mukaan? - Minäkin haluan mennä häntä vastaan!
No unohdin sen!
Vain tyhmyri unohtaa sateenvarjonsa sateella.
Auts!
Tietysti rikoit sen huitomalla ympäriinsä. - Ei ole totta!
Anteeksi!
Oi! Satsuki ja Mei. Täti!
Anteeksi tämänpäiväinen. - Eikö tämä paikka olekin toivoton?
Kanta lainasi minulle tämän sateenvarjon.
Hänkö? Oi voi! Ei tätä resua...
Siitä oli apua, koska Meikin oli siellä. Mutta Kanta kastui.
Kiitoksia paljon.
Ei kestä... Sinähän olet nätti, kun et ole mudan peitossa.
Menettekö isäänne vastaan? - Menemme.
Hienoa. Hei hei, Mei. - Hei hei...
Kukahan siellä oikein oli? - En tiedä.
Juuri ajoissa...
Aiotteko kyytiin?
Lähdemme nyt!
Isä ei ollut kyydissä.
Hän tulee varmaan seuraavalla. Haluatko odottaa isoäidin luona?
Mikä hätänä?
Mei!
Oletko väsynyt? Sanoinhan. Menetkö nyt isoäidin luo?
No, jaksa vielä hetki.
Bussi on todella myöhässä, vai mitä?
Tule.
Totoro?
Hei! Odota.
Lainaan tätä sinulle.
Nopeasti! Mei tipahtaa.
Sitä käytetään näin.
Bussi saapuu!
Totoro... otti isän sateenvarjon.
Oi anteeksi. - Nyt mennään!
Juna myöhästyi ja myöhästyin bussista.
Olitteko huolissanne?
Se tuli, isä! Se tuli, se tuli! - Kissa! Kissabussi!
Se oli valtava! - Tällaiset silmät!
Pelottavaa!
Tapasin hänet! Tapasin Totoron!
Se oli hienoa!
Äiti, sydämeni hakkaa yhä.
Tämä oli ihana, ihmeellinen ja hauska päivä.
Ja lahja, jonka Totoro antoi oli mahtava.
Se oli kiedottu bambun lehtiin ja sidottu yrtin varrella.
Kotona avasimme sen ja löysimme sisältä puun siemeniä!
Vau!
Olisi hienoa, jos pihallamme kasvaisi puita, joten istutimme siemenet puutarhaamme tänään.
Mutta ne eivät ole itäneet ollenkaan.
Mei hokee ja hokee: "Ne eivät ole itäneet. Ne eivät ole itäneet."
Aivan kuin hän olisi muuttunut taisteluravuksi.
"Mei-Rapu"
Pian on kesäloma. Parane pian, äiti. Satsuki.
Hei, hei...
Valot pois!
Odota.
Isä, itävätkö siemenet huomenna?
En tiedä, mutta Totoro varmaan tietäisi. Hyvää yötä.
Tuohon me istutimme siemenet.
Jee! Me teimme sen!
Mei! Olemme kuin tuuli!
Puu on poissa!?
Me teimme sen!
Se oli kuin unta. - Mutta ei silti ollut!
Me teimme sen!
Herra Kusakabe? Sähke! Herra Kusakabe, teille on sähke.
Ei ketään kotona?
Isoäiti!
Olen täällä! Maissi on kypsää tällä kohdalla.
Isoäiti! Onko tämä? - Se on hyvä.
Isoäidin maatila on kuin aarrevuori.
No, levähdetään välillä...
Ne ovat viileitä.
Paljon kiitoksia!
Herkullista!
Jaa... Ne ovat näin hyviä, koska leppäkerttuja oli paljon.
Auttavatko ne äidin sairauteenkin?
Tietysti. Jos syöt isoäidin puutarhan tuotteita, paranet saman tien.
Äiti tulee kotiin sunnuntaina.
Hän nukkuu minun vieressäni!
Ai? Kotiutetaan vihdoinkin? - Ei. Ei vielä varsinaisesti.
Maanantaina hän palaa sairaalaan, jotta hän tottuu vähitellen.
Jaa. No, meidän pitää saada hänet syömään näitä.
Annan poimimani maissintähkän äidille. - Äitisi pitää siitä varmasti.
Niin!
Sähke! Toin sen, kun et ollut kotona. - Kotona?
Isoäiti... Isä tulee vasta illalla.
Avaa se vain. Sen täytyy olla tärkeää.
Ottakaa yhteyttä... Shichikoku-yama...
Shichikoku-yaman sairaala! Se on äidin sairaalasta!
Äidille on sattunut jotain.
Mitä me teemme? Käskevät "ottaa yhteyttä!" - Rauhoitu! Etkö tiedä missä isänne on?
Tiedän toimiston puhelinnumeron, mutta meillä ei ole puhelinta.
Kanta! Vie hänet päärakennukseen ja pyydä heitä lainaamaan puhelinta.
Hyvä on!
Mei! Odottaisit täällä...
Mei! Pysy isoäidin luona!
Haloo? Kaukopuhelu.
Virasto 31:n numeroon 1382 Tokiossa... Aivan!
Eikö hän olekin söpö tyttö, Kanta?
Haloo... Niin...
Haloo, onko argeologian laboratorio? Hakisitko isäni, siis Herra Kusakaben?
Niin, olen Satsuki Kusakabe...
Isä... Se olen minä, Satsuki! - Ai, mikä hätänä?
Sairaalasta... Hyvä on. Yritän soittaa sairaalaan.
Onko äidille sattunut jotain? Isä, mitä minä teen?
Kaikki hyvin. Soitan heti sairaalaan ja otan selvää.
Odota vain siellä...
No, nyt minun täytyy katkaista.
Isoäiti, saanhan odottaa täällä. Isä soittaa.
Ole kuin kotonasi.
Sisko!
Ei! Tämä on äidin maissintähkä...
Ei! Annan sen äidille.
Mei! He sanovat, että äiti ei ole kunnossa. Joten kotiintulo viivästyy.
Ei!
Ei sille voi mitään. Se tyhmä sairaus pahenee, ja se on ongelma.
Ei!!
Mei, hän vain tulee myöhemmin.
Ei!
No sittenhän on sama jos äiti kuolee?
Ei!
Tyhmä Mei! En halua nähdä sinua enää!
Mennään...
Tyhmä sisko!
Jos en pian laita pyykkejä...
Älä ole niin surullinen. Piristy. Isoäiti auttaa...
Isäsi soitti sairaalaan, ja he kertoivat äitisi vilustuneen.
Hän tule ensi sunnuntaina takaisin.
Samoin kuin aikaisemminkin. Sanoivat hänen olevan sairaalassa vain hetken aikaa.
Että hän on vain vilustunut... Mitä minä teen, jos äiti kuolee!
Satsuki...
Jos... Äiti...
Kaikki hyvin, kaikki hyvin!
Kuka voisi jättää noin ihanat lapset? Älä itke, älä itke.
Jään tänne, kunnes isänne palaa. Eikö vaan!
Mei!
Onko Mei tullut takaisin? - Eikö hän ollut pysäkillä?
Ei...
Omituista... Minne hän oikein meni?
Riitelin hänen kanssaan vähän aikaa sitten... Mutta se Mei!
Sepä se! Hän varmaan meni äidin sairaalaan!
Shichikoku-yaman sairaalaan? Aikuiseltakin kestää 3 tuntia kävellä sinne.
Menen etsimään häntä!
Kanta! Hae isäsi! Mei on hukassa.
Mei, sinä tyhmyri. Kadota nyt näin.
Mei!
Anteeksi, herra... Öh...
Onko pieni tyttö mennyt ohitsesi? Hän on pikkusisareni.
Pieni tyttö... Ei, olisin kyllä huomannut hänet.
Eikö hän tullut tätä tietä?
Tuliko hän varmasti tätä tietä? - En tiedä.
Mei!
Pysähdy, ole kiltti!
Idiootti! Varo vähän!
Etsin pikkusisartani. Oletteko nähneet pientä tyttöä?
Pikkusiskoa?
Luultavasti matkalla Shichikoku-yaman sairaalaan. Hän on nelivuotias.
Ryoko, huomasitko ketään? - En.
Me tulemme Shichikoku-yamasta, mutta emme ole nähneet ketään sellaista.
Ymmärrän. Kiitos.
Mistä sinä tulit? - Matsugosta.
Matsugosta?
Ehkä hän erehtyi!
No, hei hei.
Satsuki!
Kanta! Löysitkö hänet?
En! Eikö hän ole täällä? - Ei.
Isäni ja muut etsivät nyt häntä.
Menen puolestasi Shichikoku-yamaan, joten voit palata kotiin.
Jos Mei oli menossa sairaalaan, hän on eksynyt. Olen varma!
Alttarin lammelta löytyi sandaali.
He eivät ole varmoja, onko se Mein.
Löysitkö hänet?
Armollinen Buddha... Armollinen Buddha...
Koettakaa tuolta puolelta, muta on syvempää!
Onko sauvoja enempää?
Isoäiti, Satsuki palasi.
Isoäiti!
Tämä... Tämä se on.
Se ei ole Mein!
Hyvä. Olin niin varma, että se on hänen.
Isoäitikö tekee hätäisiä päätelmiä? - Hei! Se oli erehdys!
Minne hän oikein meni? - Aloitamme etsinnät uudelleen.
Pian tulee pimeä.
Anteeksi kaikille ja kiitos avusta. Hajaannutaan nyt etsintäpartioiksi.
Ole kiltti... Anna minun tavata Totoro. Mei on hukassa.
Vaikka on melkein pimeää, hän kuljeskelee jossain.
Totoro!
Totoro, Mei on hukassa. Etsin, mutta en löytänyt häntä.
Ole kiltti ja etsi Mei.
Tiedän, että hän itkee jossain. En tiedä mitä tehdä.
Kukaan ei näe sitä!
Mei
Puut väistyvät tieltämme!
Meeiii!
Sisko... Sisko!
Mei!
Sisko?
Pöhkö Mei. - Anteeksi.
Aioitko viedä maissintähkän äidille?
Shichikoku-yaman sairaala
Vietkö meidät sairaalaan?
Kiitos!
Olen pahoillani. Sairaala lähetti sähkeen, vaikka olen vain vilustunut.
Lapsiraukat ovat varmasti huolissaan.
Ei se mitään. He helpottuvat kun kuulevat.
Te olette kaikki tehneet parhaanne. Hyvät ajat ovat vain hieman myöhässä.
Tytöt ovat joutuneet kestämään kaikenlaista tänä aikana.
Varsinkin Satsuki. Raukka yrittää niin kovasti. Tämän jälkeen...
Niin...
Kun pääsen taas sairaalasta, aion hemmotella heidät pilalle.
Älähän nyt!
Äiti nauraa. - Hän taitaa olla kunnossa.
No, minun täytyy parantua kiireesti. - Niin.
Häh?
Kuka kumma? - Oi!
Mitä nyt?
Näin juuri Satsukin ja Mein hymyilevän tuolla männyn oksalla.
Ehkäpä niin. Katso!
Äidille
Totoro, Totoro
Joku hissukseen
hautaa pähkinöitä polulle
Kun pieni oras kasvaa
löydät salasanan
matkapassin metsään
Ihmeellinen seikkailu alkaa.
Naapurini Totoro, Totoro
Totoro, Totoro
on asunut metsässä
ammoisista ajoista lähtien
Naapurini Totoro, Totoro
Totoro, Totoro
voi käydä luonasi vain
kun olet lapsi
ihmeellinen tapaaminen.
Bussipysäkillä sataa.
Jos siellä on kastunut olento
avaa sateenvarjosi sille.
Matkapassi metsään
taikaovi avautuu.
Naapurini Totoro, Totoro
Totoro, Totoro
Soittaa kukkopilliä kuutamoöisin.
Naapurini Totoro, Totoro
Totoro, Totoro
jos joskus tapaatte
ihmeellinen onni
tulee luoksesi.
- Suomennos: Jari Rahkonen -